I dag, den 11. marts-
- modtog jeg tragiske nyheder-
- om et uforudset jordskælv-
- af styrke 9-
- samt ødelæggelserne-
- forårsaget af tsunamien, der fulgte.
Antallet af ofre stiger stadig-
- og skadernes omfang-
- efter denne katastrofe-
- er umulige at bedømme lige nu.
Frivillige fra udlandet hjælper-
- vores egne redningsfolk.
Vi vil komme os igen-
- og genopbygge de ødelagte områder og Japan.
Lad os alle bede til-
- det vil lykkes os.
Hvor mange ofre? Cirka?
Omkring 8000 i vores område.
Det er en rådden situation. Det kunne ryge i luften.
Jeg kan ikke bruge maskiner.
Det hele hænger-
- i en tynd tråd.
28 folk blev reddet ud i live.
De siger, der er fem mere i spisesalen.
To piger, tre fyre. Alle tyskere.
De er derinde.
Det regnede. Mudderet lukkede det til.
Vi ryddede det og førte et kamerarør ind.
Vi prøver også fra den anden side.
Det er alt, vi kan gøre lige nu.
Ingen af dem-
- kom slemt til skade. Men de er kun 30 centimeter under murbrokkerne.
Meget farligt. Det kunne falde endnu mere sammen.
Rolig, unge folk.
Dette er doktoren.
Tal ikke på samme tid.
Der er ikke så meget ilt. Kun en af jer taler.
Svar, når jeg har spurgt.
Beskriv tingene kort.
Hvem er det?
Det er Nina.
Kan du høre mig?
Vi er fem herinde.
Vi er... vi er stadig i live.
Fint. Nu skal I høre, hvad vi gør:
Lig stille og spar på ilten.
Når vi får jer ud-
- kan vi tale mere om det.
Nej. Du må ikke gå.
Tal lidt til os. Vil du ikke nok?
Jeg smutter ikke. Undergrunden er lukket. Ved nogen, I er her?
Jeres mor? Far?
Ja. Min mor ved det.
Min far er død.
Jeg savner ham så meget.
Nina. Nina, du må ikke græde.
Du opbruger alt ilten.
Jeg havde fem fædre-
- og jeg savner dem alle.
De er døde. Men jeg græder ikke.
Fem fædre?
Det er umuligt.
Muligt, umuligt.
Hvordan ved du det?
Det er muligt.
Du gode gud.
Går de på vandet?
Ja. Vi er alle apostle nu.
Stille, din lille lort.
Lige smidt bleen-
- og så kommer du med vittigheder.
Du kan få en flad.
Så er det nok, far.
Ingeniørtropperne fyldte området-
- så kan man ikke se det fra oven.
Gud hjælpe dem.
Kom så, brødre.
Det var i Stalingrad.
Efteråret, 1942.
Russerne krydsede Volga-
- for at etablere sig på den anden side af floden-
- og holde tyskerne-
- fra at tage byen og adgangen til floden.
Det var nærmest umuligt.
Men det tænkte de ikke på.
Hver eneste kæmpede bravt-
- uden at vide, hvad han kæmpede for-
- i det mest blodige slag-
- i menneskets historie.
Ikke godt.
Spejdere.
Hop.
Patrontaske, hjelm.
Okay, hop.
Sæt dig ned.
Markerede du vejene igennem?
Miner?
Har du prøvet at tale?
Chvanov.
På vores fabrik havde vi en døvstum.
- En sinke. - Der er ingen sinker-
- i USSR.
Mentalt syge, men ikke sinker.
Okay. Vent på angrebsgruppen-
- før dem til olietankene og indhent os så.
Kom så.
Vi er her. Bygningen er her.
Vi sniger os ind. Så slår vi-
- plat eller krone.
Krone: Vi leder efter detonatoren.
Den burde være på anden etage.
De ville ikke placere den højere oppe-
- hvor den kunne blive ramt. Plat: Vi finder-
- detonatoren omgående og slår alle ihjel.
Vi skærer alle ledninger over.
Det var alt.
Jürgens. Jürgens.
- Russerne kommer. - Hvad?
Meld det over radioen.
Intet signal, kaptajn.
Okay, Jürgens.
Jeg vil ikke spørge hvorfor.
Spræng tankene i luften.
Det er jo brændstof-
- til hele hæren, kaptajn.
Jürgens...
Du er en idiot. Russerne er her.
Jeg er tilbage om lidt.
Russerne har skyttegrave der.
Begge sider minerede. Vi ville blive-
- skudt ned der.
Granater!
Jeg fandt dig, din satan.
Gud frelse os. Kom så, sønnike.
Min dreng.
Stå vagt.
Jeg går ovenpå.
Jeg er på jeres side, kammerat.
Find min radio. Jeg skal bruge den.
Kammerat.
Der er den.
Vi kom hertil i går fra brandstationen.
Tyskerne dræbte min radiomand.
Er I spejdere?
Ja. Men hvad fanden er du?
En spotter. Jeg er en officer.
- Officer? - I artilleriet.
Hvorfor har pølsetyskerne hængt dig op som julepynt?
Jeg har ikke sovet i tre dage.
Jeg var svag. Jeg gik i chok.
Du ødelagde vores krydsning, nar.
De brændte i live. Der var ingen dække.
- Og du har ikke sovet? - Kommandør.
- Hvad? - Semyonov er død.
Vores radio er færdig.
Hans virker. Skal vi beholde ham?
Kan du bruge radioen?
Ja.
Kontakt hovedkvarteret.
Det skal jeg nok.
Giv mig frekvensen og jeres kaldesignal.
Det er Kaluga-
- 44 og 3.
Svans.
Kald mig ikke svans.
Jeg er officer i arbejdernes hær.
Giv mig et våben.
Kontakt hovedkvarteret.
Ellers skyder jeg dig.
Kaptajn! Kom hurtigt.
Hvem har han?
Er det en dreng?
Er du okay, knægt?
Det er en pige.
Helt sikkert en pige, kommandør.
Hun er i chok. Helt forvirret.
Vi finder ud af det senere.
Og Nikiforov?
Der er han.
Han har en snusket gæst med.
Hvem fanden er du?
Jeg er ingen fanden, kaptajn. Jeg er en engel.
Polyakov. Våbenkommandør.
- Våbenkommandør? - Ja, sir.
Og hvor er dit våben så?
Det ligger derovre.
- Har du patroner? - Ja.
En runde.
Javel ja.
Så lad os komme ud og kæmpe.
Kaptajn!
Det er hovedkvarteret.
Sæt dig ned.
Skal vi nu-
- være barnepiger for hende?
Lige hvad vi mangler, for helvede.
Kommandør... se, hvad pølsetyskerne gjorde ved hende.
Det er krig. Hun er i live.
Det var sådan, de mødtes.
Fem mænd, der var nedslidte efter to år i krig.
De blev ført frem af storbyens vinde og vores store lands floder-
- til en by, der lå spredt langs flodbredden-
- ved den store flod.
Fem mænd og min mor.
Min unge mor.
Bygningen, hvor mor boede-
- afspærrede en af to indgange til Volga.
I månedsvis ville vores tropper indtage bygningen-
- og forlade den igen.
Mor var træt af at leve i det inferno-
- og træt af at blive nedbrudt af menneskelig sorg-
- menneskelig ondskab og endda træt af sin egen tålmodighed.
Mor blev bare ved med at bo i sit gamle hjem-
- og ville ikke forlade det.
Det var hendes værelse, hendes lejlighed-
- hendes trappeopgang og gade-
- og ikke mindst... hendes by.
Hun kunne ikke bare forlade den.
Det var et par dage-
- før hendes 19. fødselsdag.
Hvad har vi her?
Et springvand.
300 meter.
Ingen flygter-
- fra Chvanov.
Ingen undslipper-
- Chvanov.
Der er en ødelagt tank i butiksvinduet.
Skide pølsetyskere.
Deres maskiner er noget lort. Intet virker.
Intet kan skyde.
- De byggede sig en rede, de svin. - Chvanov.
Gå ned og se, hvordan drengene har det.
Okay. Svans, hvordan gjorde du?
I lejlighed 8-
- som tidligere var Sazonovs hjem, mors nabo-
- der samlede på sommerfugle og insekter-
- havde Gromov nu sin udsigtspost.
Hold bygningen i tre dage-
- indtil divisionsstyrkerne kommer over til din side.
- Forstået? - På en måde, nummer 4.
Hvad forstår du ikke ved det, nummer 2?
Jeg forstår ikke, hvordan jeg skal følge din ordre. nummer 4.
Du er en ægte militærmand-
- men lyder som en værnepligtig.
Find ud af det. Forstået?
Ja, sir, nummer 4.
Det var alt.
Stop.
Hvad laver du her?
Stop, stop.
Stop. Jeg gør dig ikke noget.
De dræber dig, hvis de ser dig.
Kom ud med dig.
Det er mit hjem, ikke dit.
Dit? Har du ikke noget imod, vi trænger os på?
Nej. I må gerne blive lidt.
Giv mig din vandflaske.
Den aften blev de flere.
Alle overlevende i nærheden kom af instinkt.
På første etage var sømændene-
- mobiliserede fabriksarbejdere-
- og et par fra ingeniørtropperne.
De slog sig ned i lejlighed 6-
- hvor familien Kulikov-
- havde boet.
Nu var der et maskingevær derinde.
Den fascistiske mær arbejder.
Kom her. Skyd nogle tyskere med den.
Det var bare for sjov.
Giv mig jeres drikkedunke.
Får jeg den tilbage?
Her, her.
Hun er ikke så klog.
Man kunne gøre hvad som helst med hende.
Hun er så lille og sød.
Fatter du ikke en vittighed?
Stå ikke bare der.
Hvad hedder pigen?
Hvad hedder du?
Katya.
Giv mig din drikkedunk.
Nå...
...kammerater.
Første etage er jeres.
Få stedet sikret.
Bliv indenfor. Skyd efter ordrer.
Og få pølsetyskerne ud. De begynder at stinke.
Smid dem ud.
- Hvem bestemmer her? - Det gør jeg.
Officer Krasnov.
- Og her? - Mig. Jeg er viceværten.
- Hej. - Goddag.
En soldat.
Og en mere.
Der er en officer.
Det er nok stakkels Jürgens.
Hvad, Kahn?
Hvor er din rapport? I blev smidt ud af vinduerne-
- men har det helt fint.
Foretrak du mig død, oberst?
Hvorfor er den skide bygning fyldt med russere?
Jeg skulle ikke passe på stedet. Jeg skulle sprænge tankene-
- i luften.
Kahn, kender du forskellen på-
- en tysk soldat og de andre hæres officerer?
Nå?
Han betvivler ikke ordrer, han følger dem.
Det er derfor, Wehrmacht er ved Volga-
- og hvorfor vi snart når Indien. Bare rolig.
Du skal næppe lære at ride på en elefant.
De skide lus.
Vores mænd kradser sig som aber.
Russerne putter aske i deres sæbe.
Aske?
I sæben?
Barbarer.
Kahn-
- i morgen er hele den skide bygning vores.
Du mistede den til russerne, og du skaffer den tilbage.
Put aske i sæben og dræb de skide lus.
Javel, oberst.
Så de smider vores mænd ud af vinduer?
Så må vi give dem en lektion.
Næste.
En officer.
Selv et lurvet får-
- har uld.
Stands! Stands!
Skyd ikke!
Vi er på jeres side!
- Hænderne op! - Ned med geværet!
Hænderne op!
- Mine hænder er fulde. - Hvem er I?
Lokale.
Bor I her?
Nej, ved havnen.
Hvad gør I her?
Tjek kurvene.
Giv mig den.
Jord.
Jord og sand.
Jord.
Vi var ved floden.
Vi kommer altid denne vej.
- Hvorfor? - Vi henter jord ved bredden.
Tyskerne bombede et fragtskib med gryn.
Vi sier jorden og laver grød-
- til børnene.
Det er som at tygge sand, men det er spiseligt.
Må vi gå?
- Tyskerne. - Og?
Og hvad?
- Det er fronten. - Din skide front-
- flytter sig.
Og skal vi så følge jer?
Vi lod dem ikke tage byen. Vi bor her.
Vi går her hver dag.
Lad hende gå.
Jeg kan ikke holde hendes stemme ud.
- Jeg skyder dig. - Luk!
Luk selv.
Så er det nok.
Lus?
- Sæbe? - Ja, det er sæbe.
Kig ikke væk, dit stykke skrald.
Åh, gud, han er tilbage.
Jeg har ikke set dig i en uge. Jeg håbede, du var død.
Andre folk spiser den mad, jeg kommer med til dig.
Giver du dem det?
Eller stjæler de det fra dig?
Se her.
Min kone.
Jeg fatter ikke, hvordan I kan ligne hinanden så meget.
Er du ikke enig?
Min Christina er død.
Tuberkulose.
Hvem er det?
Min kone.
Kone.
Jeg må videre.
Maden er til dig.
Forstår du? Kun til dig.
Jeg kommer tilbage.
Hør efter. Hvis nogen tager mad-
- fra denne kvinde-
- skyder jeg dem personligt.
Et gevær, granater.
En, fire mere.
Nå...
Lyt efter.
Her er byen.
Her er overgangen.
Dette er vores bygning.
Tager de den, brænder de-
- overgangen. Dette er et ideelt sted-
- så vi kan ikke lukke dem ind.
Forstået?
Vi har ikke meget ammunition.
Vi har et tysk maskingevær med fire patronbælter.
- Tre. - Tre.
Nok til en times kamp.
Der er artilleriet.
Artilleriet er klar.
Okay, kammerater. I ved, hvor I skal være.
Bemand jeres poster. De kommer snart.
Øjeblik, kaptajn.
Vi kan godt gå til posterne-
- men hvad skal vi lave?
Forsvare denne bygning.
Det er vores ordre.
Fra hvem?
Hovedkvarteret.
Det er en anden enhed. Du kan selv følge den ordre.
Jeg vil finde-
- min egen enhed. Bare bliv her.
Vi krydser floden igen.
Nikiforov, skyd sømanden.
Hvad?
Hvorfor gjorde du det?
Vi kunne have brugt ham.
Til hvad?
Jeg har ikke noget skib.
Kommandør. Nede på gaden.
Hvad sker der?
Vi samlede folk, oberst.
Spørg, om hun er jøde.
Er du jøde?
En jøde? Ikke i min familie.
Vi har aldrig boet i nærheden af nogen.
- Slip! - Tante Rimma!
- Lad dem være! - Kom så.
Mig og min lille pige!
Vi er ikke jøder!
De er i bussen.
De brænder den, kaptajn.
Lad den lille pige være!
Hun er ikke jøde. Hun er et barn!
- Kan du se officeren? - Ja.
Kan du ramme ham?
Svinet gemmer sig jo bag børnene.
Hvad i alverden foregår der?
Hvorfor skulle vi ikke angribe?
Kahn, jeg vil svare dig-
- selvom jeg ikke behøver.
Jeg kender reglerne, oberst.
Uden tvivl.
Men i krig skal vi alle huske på vores rødder-
- og skikke.
Vores forfædre brugte ofringer før kamp.
Gå tilbage til dine mænd. Ordren om angreb skal nok komme.
Eller vil du se ofringen?
Nej.
Det er okay. Det skal nok gå.
Vær ikke bange. Nogen hjælper os.
- Der er du. - Sid ikke bare og glo!
Gør noget!
Det er en kvinde med et barn!
Skyd dem! De brænder dem levende!
Det vil gøre ondt!
Kommandør, få hende til at køle ned.
Skyd, Chvanov.
Skal jeg skyde på børn?
For fanden da!
Giv mig den.
Gud være nådig.
Brænd i helvede, svin!
Angrib!
Dræb de sataner!
Dræb dem med alt, I har!
Mortergranater klar!
Fald tilbage!
Mortergranater!
Vi skulle have druknet dem.
De kryber frem som rotter.
Blondie... Rapporter til kommandøren.
Det gør ondt et øjeblik.
Gør det ondt?
Det er okay. Det vil hele igen.
Sasha.
Alexander Nikiforov.
Ja, jeg kender dit navn.
Før krigen tog mor og jeg-
- til dine koncerter.
Jeg kender alle dine sange.
Mor elskede dig.
Også min søster.
Vi havde billeder af dig hængende.
Nikiforov.
Kommandøren vil tale med dig.
Sasha.
Vil du synge for mig engang?
Synge? Ham? Han taler kun to gange om året.
Er der noget, jeg ikke ved?
Kom her.
Alexander Nikiforov. Tenor.
- Ville du noget, kaptajn? - Kom her.
Kan du se flyet?
Kan du?
Det er et Henkel.
Han ville bombe overgangen. Det svin.
Der er to maskingeværer-
- og et gevær-
- i kabinen.
Nikiforov, hjælp ham.
Tag riflen og noget værktøj.
Sørg for-
- det ikke larmer.
Jeg er ingeniør, ikke mekaniker.
Kom så! Af sted!
Hvad er der?
Vi dræbte 14 tyskere.
De fik seks af os.
Vi slap billigt.
Har du en smøg?
- Jeg har ikke flere. - Her.
Som 14-årig-
- var Nikiforov blevet anholdt-
- 10 gange af politiet.
Men skæbnen gav ham job på en traktorfabrik-
- hvor der var et kulturhus-
- der var berømt-
- i hele Stalingrad.
Som 16-årig havde han en fantastisk tenorstemme.
Fabrikken sendte ham på musikkonservatorium i Moskva.
Et år før krigen vendte han tilbage til Stalingrad-
- som solist med filharmonien-
- og blev en lokal berømthed.
På krigens første dag-
- meldte han sig frivilligt.
I 20 dage var han fortabt i det menneskelige slagtehus-
- i de hviderussiske skove, indtil han fandt sin enhed.
Det sovjetiske militærpoliti afhørte ham i 20 dage mere.
De forfærdelige første måneder-
- gjorde ham alvorlig, stille-
- og endda ondskabsfuld.
Se lige det beskidte bæst.
Peter Kahn.
Modtager af Jernkorset.
Fra en respekteret, preusisk familie.
Feltmarskal Paulus-
- inviterede mig engang til frokost.
Han kaldte mig en helt.
En helt.
Det er umuligt at føre krig mod jer folk.
I kender intet til ære.
I er alle tyveknægte, der ville skyde andre i ryggen.
I kæmper ikke for sejren.
I vil have hævn.
Jeg kom her-
- som en soldat.
I gjorde mig til et udyr.
Hvad siger du så?
Vil du have en skydelektion?
Har du ikke lyst længere?
Hvorfor ryster du på hovedet?
Sig noget.
Jeg vil stadig gerne.
Så det vil du?
Tre, fire, og hun vil have dig på gulvet.
Du var her med tyskerne-
- men du taler ikke om det.
Det er ikke godt.
Slet ikke godt.
Hør ham lige.
Han taler ikke, han lukker lort ud.
Han har en beskidt kæft.
Katya, lyt ikke til ham.
Hvad kigger du på?
Vil I vide, hvordan vi levede under tyskerne?
Hvad de gjorde ved os?
Hvorfor jeg stadig lever?
Hvorfor jeg ikke er hos mor og far i graven?
Hvorfor jeg ikke begik selvmord?
Bare spørg. Vær ikke genert.
Spørg nu bare.
Vores forsvarer.
Vil I have detaljer?
Jeg kunne ikke gøre det.
Jeg var bange.
Jeg ventede på jer.
Skyd.
Kom så.
Hvad er der galt?
- Jeg dræber ham. - Sæt dig!
Sæt dig!
Sæt dig, sagde han.
Glem det, du lige hørte.
Polyakov, få hende til at falde til ro.
Mortergranater.
En slags artilleri.
Jeg har en smuk kone.
Jeg udvalgte hende i landsbyen-
- fordi hun var så smuk.
Min landsby ligger langt herfra. Nær Bryansk.
Vi skabte os et liv.
Vi var lykkelige.
Jeg tog mig af hende.
Jeg købte et tørklæde-
- og nogle støvler til hende.
Hun elskede, når jeg aede hendes hår.
Jeg kom hjem og sad ved siden af hende-
- og hun lagde sit hoved i mit skød-
- og jeg aede hende.
Hun havde langt, sort hår.
Lige før nytårsaften i '39-
- fik vi en datter.
Jeg ligner en bedstefar, ikke?
Men jeg havde en lille datter.
Jeg er træt.
Må jeg?
Bare en lille lur.
Jeg er ikke så tung.
På det tidspunkt-
- havde Vasiliy Polyakovs kone og datter-
- været døde i næsten et år.
De havde levet i Moskva-
- hvor Polyakov havde fået to værelser.
De døde formålsløst-
- under en bombning i oktober, 1941.
De nåede ikke i sikkerhed.
De stoppede op for at hjælpe en kvinde, hvis barnevogn væltede.
Hun og babyen overlevede, men det gjorde de ikke.
Polyakovs kone var 26 år yngre end ham.
Han fortalte alt det til min mor, som for ham denne aften var-
- den eneste person på Jorden.
Du er en god pige, Katya.
Vær ikke bange.
Masha, Masha, fascistiske skøge.
Skal du i bad?
Du bliver aldrig ren igen.
Gå med dig.
Henter du vand?
Her har du noget vand!
Ram plet, min riffel
Hurtigt og præcist
Vis ikke nåde
Over for fjenden
Jeg hjælper dig med min skarpe dolk
Hvad er der?
Du ville lære mig at skyde.
Så kom her.
Kolben op mod skulderen.
Læg fingrene her.
Jeg har set dig holde riflen.
Lær mig at bruge sigtekornet.
Find målet i trådkorset og skyd.
Hvem er det?
En eller anden kvinde.
Hun er køn.
Ja. Jeg har set hende et par gange.
En pølsetysker går tit derned.
Måske for at besøge hende?
Skyd hende.
Er du åndssvag?
En tysker.
Du har ret.
Hvor er du heldig. Du fandt en-
- i første forsøg.
Se så her.
Kig på hans hoved og brystkasse.
Hoved og brystkasse.
Han er tynd. Har briller. Går som en gås.
Ikke så gammel.
Se ikke på ham, men hvor han går hen.
Tag ham.
Stop!
Du fik ham med første skud. Godt gået.
Hvad laver du, idiot?
Hvad mener du, kommandør?
Du dræbte en soldat, der hentede vand.
En nazist, ikke en soldat.
Selv dyr dræber ikke ved vandhuller.
Kender du ikke ordsproget?
"Dræb ham, når du ser ham."
Jeg er ligeglad med-
- om han drikker, æder eller skider.
Jeg ville gøre det igen.
Mor sagde, de dræbte min bror, fordi han hed-
- Vladimir Ilyich, ligesom Lenin.
Knægten var 7 år gammel.
Gør soldater det?
Det var mig, der dræbte ham.
Forsvind med dig.
Misha Chvanovs mor havde ikke fortalt ham noget.
Det kunne hun ikke. SS havde-
- terroriseret landsbyen-
- og voldtaget hans storesøster-
- og efterladt hende døende-
- i en svinesti.
Hans mor blev såret.
Næsten brændt levende.
Hun tilsluttede sig partisanerne.
De måtte amputere hendes arm, så der ikke gik koldbrand i den.
Heldigvis var hun venstrehåndet-
- så Misha opdagede ikke noget på hendes håndskrift.
Der er tider-
- hvor du ligner en helt normal kvinde.
Du kunne være tysk eller fransk.
Som om du ikke ville stikke mig i ryggen ved første chance.
Men vi kender begge sandheden.
Jeg fatter ikke et ord af det.
Alle ud. I har fem minutter.
Tag kun det vigtigste med.
Sikke et kønt syn.
En tysk soldat i underbukser sammen med en russisk luder-
- mens Førerens hær kæmper løs om Volgafloden.
Fornemt kammeratskab.
Jeg er målløs, kaptajn.
Ja.
Du har rent faktisk gjort mig målløs.
Har du noget at sige til dit forsvar?
Nej.
Det tænkte jeg nok.
Må jeg spørge om noget, sir?
Nej.
Vi er blevet beordrede til at rydde krigszonen.
Så vi rydder krigszonen...
...for slum og møg.
Hvad siger du, Kahn?
Er hun slum...
...eller møg?
Tja...
...jeg forstår.
Du har ikke indtaget et russisk slot-
- men erobret en hytte.
Du ville fejre det.
Som en mand forstår jeg dig godt.
Men ikke som officer.
Korporal.
Find nogle kvinder til at vaske.
Javel, oberst.
Tag de gamle og grimme.
Vi må af med de skide lus på en eller anden måde.
Op med dig. Tag med Nikiforov.
Jeg skal ingen steder. Gå med dig.
Du bliver nødt til at komme væk herfra.
Du har en dårlig påvirkning.
De kæmper ikke for landet eller Stalin. De kæmper for dig.
Det er skidt.
- Hvorfor? - Få tøj på.
De kan slå dig ihjel, lille fjols.
De kan ikke dræbe moderlandet.
Men vi kan ikke forsvare dig.
Dræber de dig, bryder drengene sammen.
Kæmper du også for mig?
Jeg vil ikke falde sammen.
Jeg vil kæmpe med jer.
Dræbe tyskere. Skyde dem.
Hør her. Børn under 16...
Mit pas.
Du har ret. Det er den 15. i dag.
Er det din fødselsdag?
Jeg er 18. Gammel nok til at kæmpe.
Jeg bliver 19 i dag.
Tillykke med fødselsdagen.
Jeg siger det til de andre.
Så...
Lad hende være, kaptajn.
Forstået?
Ja, jeg har forstået.
Rejs dig op.
Stille. Hører du mig?
Stille, sagde jeg.
Hør så efter, svans. Det nytter ikke.
Hører du? Det nytter ikke.
Hun er ikke din kvinde, forstået?
Forstår du?
Rør.
Svinene er forskansede ude bagved.
De bomber overgangen. Vi rammer dem ikke herfra.
Svans.
Kan du få dine mænd-
- fra den anden side-
- til at ramme dem?
Det er for farligt. De rammer også os.
I vandet!
Til angreb!
Jeg udrydder dem selv med kanonen.
Den kan ikke skyde om hjørner.
Jeg kan få den til det.
HITLER BEFRIEREN
Hvor bringer I dem hen?
Til stationen, kaptajn.
- Hvorfor? - De skal med togene.
Masha!
Arbejder I for Tyskland-
- får I en lykkelig-
- fremtid.
Dette køretøj tilhører hærens post.
Den tilhører Wehrmacht, din idiot.
Masha! Masha!
Hop på!
Hop på.
Masha, hop på.
Stille, Chvanov.
Løjtnant Astakhov er klog. Han gik på akademiet.
Ikke som dig, din bonderøv.
Landsbytosse.
Akademiet er en ting-
- at skyde om hjørner er noget andet.
Nå, svans?
- Tager det længe? - Jeg er klar.
Jeg har kun et skud.
Men en ordre er en ordre.
- Fint nok. - Det vil virke.
Flyt jer.
Lad os se.
Jeg kan se målet.
Kanontårnet på tanken.
Jeg er vist i den rigtige vinkel.
Så?
Skal jeg skyde?
Måske kyssede Gud dig på hovedet.
Ja, for satan da!
I Stalingrad kan selv ødelagte tanks-
- skyde!
Sergey Astakhov studerede på militærakademiet-
- i sin hjemby, Podolsk.
Lidt over et år tidligere, oktober i '41-
- blev han og de andre kadetter beordret-
- til at forsvare byen Maloyaroslavets.
Han var den eneste fra enheden, der overlevede.
Dengang ville ingen have kaldt ham svans.
Men han var faktisk-
- genert over for piger.
Kahn!
Er du blevet vanvittig?
De skyder på os fra den bygning!
Du nævnte intet om artilleri her.
Du var forgabt i en russisk luder og svigtede os.
Hvor var du?
Svar mig!
Jeg skyder den luder.
Hun gjorde min bedste officer til en lallende tåbe.
Og jeg får også dig skudt.
Fint nok.
Men først tager jeg den bygning.
Hun venter her.
Kahn, hvis du ikke får den bygning-
- får jeg dig henrettet.
Det ved jeg...
...oberst.
Alle de folk, min mor havde kendt-
- og elsket hele sit liv-
- hendes venner, naboer og familie, var blevet dræbt-
- for øjnene af hende.
Hvordan hun kunne udholde det og overleve-
- ved jeg ikke.
Hun talte sjældent om de første måneder af krigen.
Hun fortalte mig ofte historier-
- om bygningen, da der var fred. Jeg så alle beboerne for mig.
Jeg vidste, at Misha Sazonov var hendes nabo-
- og at Mitya og Lena Kulikov var hendes venner nedenunder-
- og at tante Khasil gav hende musiklektioner.
De var alle blevet dræbt-
- under bombningen i august.
Naboerne begravede dem under nogle ruiner-
- da kirkegården lå for langt væk.
De sidste grave dukkede op efter tyskerne indtog bygningen.
Nikiforov. Lad mig nu gå.
Jeg leder efter en gave.
Til Katya.
En fødselsdagsgave. Okay?
Mor gravede selv gravene med hendes sidste kræfter.
14 folk, voksne og børn-
- ligger i grave tildækkede af murbrokker.
Mor begravede sin søster og mor, min tante og bedstemor-
- ved enden af bygningen, så hun ikke ville glemme, hvor de var.
Det er her et sted.
Det er her.
Deres vandrør blev ramt.
De har ingen vand. Ingen bad.
Hun har nok vasket sig med en klud i 6 måneder-
- og med koldt vand.
Hun bliver glad.
Krasnov.
Hvad hed hun? Olga? Olga fra Volga.
De hedder alle Olga eller Natasha her.
Hold kæft.
Sergent Scheumann, kaptajn. Hvad kan jeg gøre?
- Har du cigaretter? - Ja, sir.
Otto, cigaretterne.
- Hvad er gået i stykker? - Alt.
- Og kanonen? - Også i stykker.
- Slaghammeren. - Hvorfor fikser I den ikke?
Vi mangler reservedele.
Jeg er ligeglad med tanken.
Jeg skal bruge kanonen.
Fiks den. Eller I angriber til fods.
Det var alt.
Kravle? Til helvede med det.
Russiske sømænd kravler ikke som øgler.
Astakhov, der er en færdig tank derovre.
Vil du give den til Katya som gave?
Okay. Første torpedo, stå klar.
Anden torpedo, stå klar.
Affyr.
De er ude på noget.
Giv agt!
Kig lige frem!
- Er I forstærkningerne? - Ja, sir.
Hvad står der på dit bæltespænde?
- Sig det! - "Gud være med os."
"Gud være med os."
Hvor end Gud er, er Føreren, Adolf Hitler, hos ham.
Og hvor end Hitler er, er hele Tyskland.
Tyskland er hos os...
...lige her.
Jeg spørger jer...
Hvad mere har I brug for for at indtage den skide bygning?
- Jeg lytter! - Intet, kaptajn!
Bag bygningen ligger Volga.
Bag denne bygning er enden på krigen.
Bag denne bygning ligger Indien.
I Indien har alle luderne seks arme.
Tænk på, hvad de seks hænder kan gøre på samme tid.
Er der nogen, der ikke gerne vil til Indien?
I har 15 minutter.
Så angriber vi.
Giv agt!
Svans, ovenpå. Kom så af sted.
Katya, gå med dem.
Råb, hvis der sker noget.
Angel, kom ud herfra.
Chvanov, Nikiforov, dæk hjørnerne.
Jeg tager midten.
Kom så. Hurtigere. Alle over til den side.
Højre side. Spred jer.
Kom så, Fritz, herovre!
Hurtigere. Hurtigere. Hurtigere.
Kom så. Kom så.
Kom så.
De skyder og kommer ind, og så sprætter vi dem op.
Gå i dækning.
Ingen overlevende hernede.
Tjek etagerne ovenpå.
Hvad skal du?
Stands!
Ikke så hurtigt-
- kaptajn.
Dårlig timing, Chvanov.
Ved du, hvad du er, Kahn? En skændsel-
- for hele Wehrmacht!
Jeg tager til hovedkvarteret nu.
Så du har lidt tid.
Jeg håber, du vil bruge tiden kløgtigt, kaptajn.
- Kaptajn? - Hvad?
Vi har fikset kanonen.
Død.
Mærkede ingen smerte.
Heller ikke ham.
Hvor er Katya?
På sit værelse.
Jeg graver gravene.
Nej, jeg vil ikke!
Jeg går ingen steder!
Skyd!
Hvad er der galt?
Hvorfor skyder du ikke?
Mekanismen sidder fast, kaptajn.
Den gik i baglås igen.
Pis!
Kaptajn Gromov var en professionel helt. Hvor end-
- der var en krig, var han også.
Guangzhou, Khalkhin Gol, Mannerheimlinjen.
Han havde ingen-
- familie-
- eller et sted, han ville tilbage til.
Han var blevet såret tre gange.
- En gang døde han næsten. - Du bløder.
Hvor?
Du har en rift.
Glas.
Kom væk herfra.
Bare kom af sted.
Hører du?
Jeg trygler dig.
- Nå? - Jeg kan ikke høre dig.
Jeg går ingen steder.
Mors hjem var det første-
- han havde følt sig bundet til.
Og mor var den eneste kvinde-
- han havde holdt af meget længe.
Hvorfor kom du til mig?
For hvilke synder?
Hvorfor fortjener jeg dig?
Vil jeg nogensinde kunne sidde så fredeligt-
- med en kvinde-
- og ae hendes hår igen?
Jeg forstår dig ikke, Petya.
På russisk er du Pyotr.
Forkortet til Petya.
Petya.
Ikke Petya.
Petya.
Alt lyder sjovt på russisk.
Masha...
...Petya, Volga, alt.
Elsker. Ved du, hvad det betyder?
Jeg elsker dig.
Elsker.
Elsker, elsker.
I ville elske at skyde mig...
...og mit folk ville elske det mere.
Jeg er ligeglad nu.
Jeg er ligeglad.
Jeg elsker dig.
Flyt dig.
En lille gave.
Tak.
Duft til det.
Lyksalighed.
Pust det ud.
Skal vi drikke?
Tillykke med fødselsdagen.
Tag for jer.
Hovedattraktionen.
Alexander Nikiforov-
- vil synge kærlighedssange.
Til klaveret.
Hvad skal jeg stille op?
Hvad skal jeg gøre?
Sig mig det, tysker.
Hvad skal jeg gøre?
Skide krig!
Skide land! Skide bygning!
Tak, Sasha.
Og nu en gave fra os alle. Kom.
Helte, dameafdelingen er nu åben.
Lad os gå nedenunder.
Lad mig se.
Han har båret rundt på den butterfly, siden krigen startede.
Sjovt. Der er en nøgen pige, men vi kan ikke se på.
Og vi skal måske dø i dag.
I ved, hvad de siger... Der er intet liv efter Volga.
Angel, er der noget tilbage?
Okay, krigere.
Sov.
Skynd dig. Få tøj på.
Jeg tager den bygning i morgen...
...koste hvad det vil.
Vi må have dig i sikkerhed.
Der er en brandstation med et tårn.
Ingen kommer derop. Ikke os, ikke russerne.
Jeg skjuler dig der.
Bare en dag.
En dag.
Sergey. Gå ikke.
Jeg er så lykkelig...
...jeg er bange.
Bange fordi du er lykkelig?
Ja.
Jeg burde ikke være lykkelig.
Der er krig.
Katya, få tøj på.
Vil du ikke nok få tøj på?
Jeg må vise dig noget.
Det er i nærheden.
Kommandøren sagde, det er okay.
Sergey.
Hvor fører du mig hen?
Bare et øjeblik.
Sid ned.
Det starter nu.
Se.
Dette var min udsigtspost.
Så fandt tyskerne den.
De skød mod os.
Vi besluttede at omgruppere.
Om?
At flytte os.
De fangede os nedenunder.
Bliv bag ved mig.
Mær.
Hvorfor er her ingen tyskere?
Er det ikke sært?
De er overalt, men ikke her.
Det er sandt.
Det havde jeg slet ikke tænkt på.
Måske er det den eneste bygning i byen, der er sådan.
Ingen tyskere og ingen russere.
Det er fint. Vi venter på det her.
Venter på hvad?
At frygten forsvinder...
...at natten forsvinder...
...og rædslerne.
Krigen. Vi venter på, det hele forsvinder.
Som sad vi på en sky.
Katya.
Jeg elsker dig.
Jeg har elsket dig i to dage nu.
Det ved jeg.
Kom.
Sæt dig her.
Du bliver her.
Du må ikke gå-
- væk herfra.
Jeg kommer tilbage.
Nikiforov.
Hvor er Katya? Hvor er Astakhov? Find dem.
Vent.
Hvad er der?
Kommer du tilbage?
Gå ind igen. Gå ind igen.
Feltmadras.
Russer!
Oberst. Vi har en russisk spejder.
Hvor fandt I ham?
Kahn fandt ham ved brandstationen.
Han dræbte fire af vores snigskytter.
Kaptajn Kahn?
Bravo.
Hvad gør vi med det afskum?
Kahn, hvad gør vi med ham?
Afhører ham.
Afhører ham?
Kan du da tale russisk?
Jeg taler tysk.
Op med dig, bedste. Sid ikke og glo.
Sig til dine køtere, jeg vil have mad og drikke.
Hvorfor står I bare og glor?
Jeg er russisk officer-
- I udyr.
Hvor kom du fra? Bygningen eller den anden side?
Jeg har en gave til dig.
Hvad?
- Jeg har en gave til dig. - Hvad?
Fra en russisk pige.
- Tal tysk. - Katya.
Underligt.
Jeg kan intet mærke.
Intet.
Ingen smerte eller noget.
Men det klør under mine arme.
De skide lus kunne i det mindste lade en dø i fred.
- Løjtnant Schmidt rapporterer. - Kaptajn Kahn.
Har du en cigaret?
Jeg kører til overgangen, russerne bygger over Volga.
Kan du se den bygning?
Kan du se de øverste vinduer?
Ja.
Russeren, jeg er ude efter, har hovedkvarter der.
Kan kanonen skyde derhen?
Det er lige i skudlinjen.
Så gør det.
- Hvad er det? - Ikke noget.
Bare lidt larm. Sov nu videre. Det er tidligt.
Jeg må hjem.
Jeg forelskede mig i dig-
- ved første blik.
Jeg vidste det med det samme.
Jeg elsker også dig.
Virkelig?
Virkelig.
Jeg går nu.
Det må jeg.
- Jeg går også. - Nej.
Vent på mig her. Forstået?
Okay.
Det er ovre nu!
Er du i live?
Ja. Hvad med dig?
Jeg er okay.
Bare smut med dig.
Jeg venter på Nikiforov.
Smut så.
Vi skal dø-
- i en orkestergrav.
Nå, Angel...
...tid til at tage til himlen?
Hvorfor kun himlen?
Jeg vil i Paradis.
Jeg har adgangspas.
Det er ikke dig.
Hvor er den anden fyr?
Hvor er den anden-
- russer?
Russer!
Russki!
Hovedkvarter, kom ind, for satan.
Hovedkvarter.
Gromov her.
Op med dig.
Svans, skyd ikke.
Radioen.
Gør det.
Hovedkvarter. Hovedkvarter.
Hovedkvarter.
- Hovedkvarteret her. - Dette er Kaluga.
Giv os luftstøtte. Omgående.
Koordinater:
24, 17, 14.
Er det modtaget?
Kaluga. Det er ikke modtaget.
Det er bygningen, hvor vores mænd er.
Ikke sandt?
Jo, det er os!
Tyskerne kommer ind! Send luftstøtte nu!
Jeg hører dig, Kaluga.
Farvel, drenge.
Det var det.
Nu går der ikke længe.
Tænker du-
- på Katya?
Hun har det fint. Jeg skjulte hende.
Jeg skulle hilse.
Hun sagde også...
...hun elsker dig meget højt.
Det var i Stalingrad...
...november, 1942.
Der ventede stadig flere måneder med blodige kampe-
- der ville ændre menneskets historie-
- og mit store lands historie.
Mor ønskede, jeg aldrig glemte de folk-
- som millioner af mennesker står i gæld til for deres frihed.
Og selvom jeg blev opkaldt efter min far, Sergey-
- sagde hun altid-
- at jeg havde fem fædre.
Nedenunder.
Og han talte til os.
Sergey. Hvor er han? Han talte til mig.
Astakhov er der.
- Sergey. - Derovre.
Mor sagde også-
- jeg er heldig, fordi jeg minder om dem alle sammen.
Og fordi-
- takket være mine fædre-
- og mine landsmænds fædre-
- aner jeg ikke, hvad krig er.